INFEKTIOTURVALLISUUS
Se, että hoitohenkilökunnan käsien puhtaus on hyvin tärkeää, on tiedetty jo 150 vuoden ajan. Tehokas keino tartunnan ennaltaehkäisemiseen käsien kautta on se, että hoitajat käyttäisivät alkoholillisia käsihuuhteita aina ennen ja jälkeen potilas/asiakaskontaktin.
On arvioitu, että huolellinen käsihuuhteen käyttö ennen ja jälkeen potilas/asiakaskontaktin, estää jopa yli puolet MRSA tarunnoista. Noin joka kolmannelle syntyy infektion kautta syntynyt sairaalainfektio.
Suomalaisen tieteellisen havainnon mukaan alkoholilliset käsihuuhteet ovat paljon parempi vaihtoehto kuin saippua-ja vesipesu.Monien myöhemmin tehtyjen havaintojen mukaan on huomattu, että hoitajat tuppaavat unohtamaan käsihuuhteen käytön hoitotilanteissa.
Erilaisten kertakäyttösuojaimien käyttö sairaalabakteeri-kantajan hoidossa on tärkeä avainsana infektioturvallisiuudessa hoitoyksiköissä. Jokaisella MRSA ja ESBL kantajia olevassa hoitoyksikössä pitäisi olla omat saapaat pesutilanteita varten ja kantajien huoneesta tulisi löytyä, alkoholillista käsihuuhdetta, kertakäyttöesiliinoja, suu-ja nenäsuojaimia ja kertakäyttöhansikkaita.
Suu-ja nenäsuojaa tulee käyttää varsinkin silloin, kun on tekemässä bakteerin kantajalle haavahoitoa tai jos kantajalla on hyvin hilseilevä iho,myös silloin suusuojasta on hyötyä,kun on vaara saada roiskeita päälleen.
Suojaesiliinaa tulee taas käyttää kaikissa lähihoitotöissä,(vaipanvaihdossa, syöttämisessä, haavahoidossa,lakananvaihdossa.)Pesutilanteissa ehdoton.Vaarana jos ei pue esiliinaa on se, että mikrobit leviävät toiseen asiakkaaseen hoitajan työvaatteiden välityksellä.
Suojahanskoja käytetään kaikenlaisessa potilaskontaktissa tai esimerkiksi kantajan eritteiden siivoamisessa tai käsiteltäessä kantajan ihoa tai limakalvoja.
//hus.fi

MRSA:n taustaa 
Metisiliiniresistenttien Staphyloccus aureusten eli MRSA:n aiheuttamat epidemiat alkoivat esiintyä sairaaloissa 1960- luvulta lähtien. Ongelma on ollut maailmanlaajuinen ja eripuolilla maailmaa on laadittu kansalliset MRSA- torjuntaohjeet. Suomalaisen asiantuntijaryhmän läätima MRSA ohje valmistui vuonna 1995. Tämä ohje jaettiin kaikille yleis- ja erikoissairaanhoitoa antaville laitoksille ja yksiköille.
//tietopaketti mrsa koulutus
MRSA yleisyys
Noin 25-50% MRSA kannoista on levinnyt ympäri Eurooppaa, sekä Ranskassa, että Yhdysvalloissa. Tällä hetkellä ainakin Suomessa on turvauduttu MRSA:n ennaltaehkäisyntoimenpiteisiin niin hyvin ,että Suomessa MRSA kantajien luku ei kasva yhtä vinhaa vaihtia, kuin ulkomailla.
Pohjanmaalla sekä Suomessa todetaan noin 2-5%MRSA kantajuutta,joka aiheutuu Staphylycoccus bakteereista.
Suomessa todettiin 1 300 MRSA tartunnan saanutta vuonna 2011. Vuosi myöhemmin tartuntoja todettiin eniten Pirkanmaan sairaanhoitopiirissä.
//terveyskirjasto.fi

MRSA:N diagbosointi
Etsittäessä MRSA:n kolonisaatiota bakteeriviljely on suositeltavin menetelmä, jossa näytettä viljellään tavallisen ei-selektiiviseen elatusaineen lisäksi selektiiviselle, MRSA:ta suosivalle elatusaineelle eli seulontaviljelylle.
Seulontaviljelyyn tarvittavat näytteet otetaan yleensä nenästä, nielusta tai pakaravaosta.Nämä näytteet voidaan ottaa esimerkiksi laboratoriossa. Jos näyte joudutaan ottamaan muista paikoista kuin näistä kolmesta esimerkiksi sidotuista haavoista, näyte täytyy ottaa hoitoyksikössä. Näytteet otetaan kuljetushyytelöputkeen pakkauksessa olevan tikkuun. Tikut tulee lähettää esimerkiksi hoitoyksiköstä laboratorioon. Seulonnan tulokset ovat yleensä 2-4 työpäivässä valmiita.
 MRSA voidaan diagnosoida myös tavallisessa bakteerinviljelyssä eli märkäviljelyssä.
Märkäviljelyä otetaan yleensä pisto-,viilto-,tai  traumaattisesta haavasta. Ennen näytteenottoa haava tulee huuhdella keittosuolaliuoksella tai vedellä ja kuivata esimerkiksi sideharsotaitoksella. Näyte tulisi ottaa dacrontikulla painamalla tikkua haavan pohjalle tai pyörittäen tikkua haavassa. Näytteen oton jälkeen tikku laitetaan geelikuljetusputkeen geelin pohjalle. Dacrontikku tilataan pyynnöllä baktvil, numero 1156. Märkäviljelyn tulokset valmistuvat yleensä 2-4 työpäivässä.
(Laitan kuvan myöhemmin tästä kyseisestä tikusta.)
Useimmiten MRSA:n löytäminen muun bakteerifloran joukosta on hankalaa ja siksi MRSA:n löytäminen on yleensä jäänyt sattuman varaiseksi.

MRSA leviytyminen
Kosketustartunta on tutkimusten mukaan yleisin MRSA:n leviämistapa.MRSA:n yleisimpiä tartunnanlähteitä ovat MRSA:han infektoituneet ja kolossiutuneet sairaalapotilaat. Myöskin Kansanterveyslaitoksen tutkimusten mukaan MRSA bakteeri leviäisi potilaasta toiseen sairaalan henkilökunnan käsien kautta.
Kun sairaalan henkilökunta hoitaa MRSA:n kantajaa, he voivat itsekin kolonisoitua MRSA:sta, mutta yleensä vain lyhytaikaisesti, tässä asiassa kyse ei ole kuitenkaan MRSA:n kantajuudesta.
MRSA:n tartuntalähteenä vähäisemmäksi on jäänyt hoitoympäristö, toisin kuin koskettaessa suoraan ihon alueeseen, jolloin MRSA leviää eniten. Joidenkin potilaiden MRSA voi silti johtua enimmäkseen ympäristön vaikutuksesta.
ENNALTAEHKÄISY JA HOITO

ESBL 

On latinankieliseltä nimeltään Extended Spectrum Beta-Lactamase eli toisinsanoen laajakirjoinen beetalaktamaasientsyymi, joka on tiettyjen gramnegatiivisten suolistobakteerien entsyymi, joka pilkkoo mikrobilääkkeitä.

Ensimmäinen ESBL- kantajuus todettiin Saksassa vuonna 1982.Alkujaan kantajuutta todettiin sairaaloissa, mutta 2000-vuoden alkupuolelta lähtien sitä on todettu muissakin hoitolaitoksissa.Tutkimukset kertovat, että tähän syynä olisi tuotantoeläimien E. coli ja salmonella.

Pirkanmaan sairaanhoitopiirissä todetaan kuukausittain 20-30 ESBL- kantajaa. Suurin osa 20:stä todetaan virtsanviljelyn kautta.

Bakteeri, joka tuottaa ESBL-entsyymiä on avohoidossa ja sairaaloissa vastustuskykyinen yleisimmin käytetyille bakteereille.Tavallisimmat ESBL ominaaisuudet todetaan Escheria coli ja Klebsiella- bakteerilajikkeilla. ESBL:n ominaisuuksiin liitty muun muassa moniresistenttiys, tämä tarkoittaa sitä, että bakteeri on vastustuskykyinen useimmille käytössä oleville antibiooteille.

ESBL-infektion oireissa Escherischiacoli ja Klebsiella-lajit kuuluvat normaaliin bakteerikasvustoon suolistossa.Nämä kaksi lajia ovat virtsatieinfektioiden yleisimpiä aiheuttajia. Nämä lajit voivat myös olla syypäitä harvinaisimpien vatsanalueen infektioiden aiheuttajia esimerkiksi sappirakon tai umpilisäkkeen tulehduksiin.ESBL- bakteeri ei ei eroa millään tavalla tavanomaisista E.colista tai Klebsiellasta.

ESBL-kantajien kantajuus voi olla oireetonta pitkäkestoisesti. ESBL:n kantajuuden selvittäminen tai tutkiminen vaihtelevat paikoittain epidemiatilanteen mukaisesti. Salla potilaista, joilla todetaan ESBL-bakteeri, jää tämä osaksi suoliston normaalia bakteerikasvustoa.

ESBL:n yleisimmät riskitekijät ovat edeltänyt mikrobilääkitys,ikä ja laitoshoito. Tutkimusten mukaan osa ESBL -kannoista olisi tullut ulkomailta mm.Etelä- Euroopasta .Kantajuutta löydetään vuosittain myös nuorilta ihmisiltä.
ENNALTAEHKÄISY JA HOITO
ESBL:n ennaltaehkäisyn avainsanat ovat eristetty huone ja hoitajien huolellinen käsihygienia. Kun hoitoyksikköön saapuu ESBL-kantaja, tai monien vuosien hoitolassa olon jälkeen asiakas on saanut ESBL-tartunnan esimerkiksi;sairaalakäynnillä, niin hoitoyksikössä tärkeää olisi se , että kantaja saa oman huoneen, jossa on omat suihku-ja wc-tilat.  
Jossakin hoitolaitoksessa voi olla perinteistä se , että on jokavuotiset joulusaunat. Jos asiakas tykkäisi kovasti käydä saunomassa, niin hoitoyksikön päästäkseen tavoitteeseen on varmistettava, että kantajan saunottelun jälkeen esimerkiksi puhtaanapito tulee tekemään kunnon desinfiopesun suihku-ja saunatilaan.
Kantajan ollessa hyvin kulkevainen ihminen, on tärkeää ,että hoitajat ohjaavat kantajaa säännölliseen käsidesinfiointiin aina kun kantaja poistuu huoneestaan yleisiin tiloihin huoneestaan. Hoitajien tulee myös huolehtia, että kaikki paikat, jossa kantaja on istuskellut niin desinfioitaisiin erittäin huolellisesti.